Še vedno mislim na večer, ko sva te z mamo morala zapustiti.
Upam, da ne za dolgo. Poklicala bom, ko prispeva.
Ko bom videla, kaj točno se dogaja. –Mami?
Ljubica.
Z očkom morava na nujno poslovno pot, zato bo Rose s tabo.
Nočem, da gresta.
Tako dolgočasno bo, da ne bom mogla ostati …
budna.
Adijo, ljubica. Kmalu bova nazaj.
V redu. –Janet, iti morava.
Želel sem si, da bi lahko odložila kovčke in ostala doma,
vendar je bilo ogroženih preveč življenj.
Mojbog!
Izstrelili so jo že. –Pridi, ustaviti jo morava.
Da bi onesposobila raketo, sva morala priti v njo,
ampak je imela predebel oklep.
Edina možnost je bila, da se pomanjšava na velikost molekule.
Ne morem skozi.
Hank.
Oba sva vedela, da ni povratka, ko se enkrat tako zelo pomanjšaš.
Moral bi iti jaz, pa se mi je poškodoval regulator.
Mamin je bil v redu.
Povej Hope, da jo imam rada.
Izklopila je regulator. Janet, ne!
Pomanjšala se je na subatomsko velikost, da bi onesposobila bombo.
Tvoja mama je tistega dne rešila tisoče življenj,
čeprav je vedela, da bo izgubljena v kvantni realnosti.
Sama, prestrašena in za vedno izgubljena.
Ko sem ti moral povedati, da je ne bo več domov,
mi je bilo težje, kot kadarkoli doslej.
Nato se je prikazal Scott. Bolje rečeno, vlomil v hišo.
Ko je šel v kvantno realnost in se vrnil nazaj …
Se je vse spremenilo.
Začel sem se spraševati, če je tudi tvoja mama živa.
Poiskal sem stare načrte.
Kaj mi hočeš povedati, oče?
Menim, da obstaja možnost, da jo pripeljemo nazaj.
Prevedel: Prnaver
Tehnična Obdelava: WWW.BLiNK.si
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
ANT–MAN IN OSA
SEDANJOST –V redu, notri sva.
Ta kraj je kot labirint. Kje imava zemljevid?
Blizu sva.
Si pripravljena? –Sem, očka.
Prepričana? Če boš notri pokazala znake strahu, je konec z nama.
Strah jem za zajtrk. –To je pa res kul.
Greva.
Poglej, Anton je. Pokazal nama bo pot.
Anton, kam naj greva?
Kam naj greva?
Hvala, Anton.
Poglej, mravlje so zavzele delavnico.
Ne, laserji!
Mislim, da me je zadel.
Skriti trezor.
Reci, da si prinesla kontaktno lečo. –Sem.
Super. Tja poglej.
Poglej! Tu je mikro zaklad.
Moj pokal?
Zgleda kot zaklad. –Saj zame tudi je.
Hočem ga pokazati v šoli. –Ne, to pa ne bo šlo.
Ne sme iz hiše, ker je preveč pomemben.
Najboljše darilo, ki si mi ga dala.
Ganjen sem, ker misliš, da sem najboljša babica na svetu.
Bil je edini. –Najraje bi ti spletel pulover.
Varnostnik!
Scotty, gledal sem načrt za Karapetyanovo zgradbo.
Tu je veliko preveč nadzornih kamer, kajne? –Ne, sploh ne.
To je res veliko kamer. –Vem, kaj potrebuje.
Kdo je tu strokovnjak za varnost? –Ti, ampak jaz vodim podjetje.
Če bo cena previsoka, bodo šli h konkurenci.
Ta ptička mora pristati. –Nikamor ne bodo šli.
Izraz je "Riba mora pristati". –Ne, ptička mora pristati.
Tako kot letalo. Pristati mora, da ti posel gladko teče.
Takšen spor je res smešen, ampak vztrajam.
Kako bo riba pristala?
Ne zna hoditi. Kdo bi zmagal, če bi se borila riba in jastreb?
Pa si me prepričal. Ne skrbi, posel je že naš.
Zdaj pa oprosti,
s hčerko poskušam nekoga oropati. –Ponovno bom vse preveril.
Na letečo mravljo!
Zdaj pa greva, preden pridejo kifeljci. –Od kod ti ta izraz?
Poletiva, Antoinette!
Zasilni pristanek!
Ko bi se le lahko zares pomanjšala. –Ja, res je kul.
Odhajam v pisarno, Scotty. Oprosti, da sem se prej razburil.
Mislim, da sem bolje, ampak srce mi prehitro bije in to …
Roke se mi tresejo, ampak to ni povezano, veš?
Kar brez skrbi, Luis. Vse bo še dobro!
Ja, jaz sem šef. Jaz sem šef. Tako, tako, tako …
Očka!
Daj no, Woo. Samo tri dni še. Zakaj bi hotel pobegniti?
Žal mi je, Scott. Pravila so pravila. Če sprožiš alarm, preiščemo hišo.
Od podstrešja do kleti.
Hvala.
Bila je nesreča. Z nogo sem udaril v ograjo.
Leteča mravlja je padla.
Skušaj zabavati 10-letnico, če ne smeš iz hiše.
Sploh veš, koliko truda vložim?
Čarovnija.
To sem se naučil.
Zakaj preprosto ne pustite očka pri miru? –Cassie,
tebi se to najbrž zdi en velik nesmisel odraslih, kaj?
No, pa poglejva drugače. V šoli imate pravila, kajne?
Prepovedano je risati po stenah.
Tvoj očka je šel v Nemčijo in risal po zidovih s Stotnikom Ameriko.
To je kršitev 13. člena, 3. odstavka Sokovijskega sporazuma.
Zdaj je v dogovoru z Domovinsko varnostjo in nemško vlado.
Dovolili so mu povratek v ZDA, če odsluži 2 leti hišnega pripora,
nato pa še 3 leta pogojne kazni.
Izogibati se mora kakršnekoli dejavnosti, tehnologije
ali stikov z bivšimi kolegi,
ki so z njim kršili sporazum.
Ali katerekoli druge.
Razumeš, ljubica? –Dober si z otroki.
Hvala. Učim tudi verouk.
Nočem preveč spraševati,
ampak nisi bil v stiku s Hankom Pymom in Hope van Dyne, kajne?
Ne. –Prepričan?
Dobili ju bomo, saj je tudi njun izum neskladen s sporazumom.
Stiki z njima naredijo tvoj dogovor ničen.
Naj te spomnim,
da kršitev dogovora pomeni vsaj 20 let zapora.
Že dolgo nisem govoril z njima.
Sovražita ga. –Hvala, mala.
Kako si to naredil, Scott? –Kaj pa?
Tisto s karto. –Si resen?
Mojbog!
Ne morete se kar prikazati in preiskati hiše, ko hočete.
Pa lahko. –Potrebujete nalog.
Ne rabijo ga. –Resno?
Si vzela kopačke? –Ja. –V redu.
Naslednjič, ko se vidimo, boš že svoboden. –Super.
Pridružil se bom.
Samo tri dni še. Ponosen sem nate. –Hvala.
Daj še enega.
Tudi jaz sem ponosna. Svoboda, nov posel. Uspelo ti bo!
Zabavala sem se, oči. –Jaz tudi, ampak naslednji bo še boljši.
Ko bom svoboden, bova šla v mesto.
Pojedla bova toliko sladoleda, da bova vse izbruhala.
Dobro ti gre. –Kako si to naredil?
Adijo, oči. –Adijo.
Adijo. –Adijo.
Trije dnevi. Mala malica.
Tlesknite s prsti, preusmerili boste pozornost.
Zavedli jih boste.
Mala malica.
Kje si?
Vse, kar poznaš …
Izgubljeno v kvantni realnosti.
Kaj?
Našla te bom, ljubica.
Pa te imam! –Vedno me najdeš, mami.
Kaj za vraga?
Hej, Hank. Veliko časa je preteklo.
Ne vem, če je to še tvoja številka.
Verjetno sem zadnji, ki ga hočeš slišati.
Imel sem res čudne sanje.
Vem, da ni nujno, ampak sanje so se mi zdele zelo resnične.
Bil sem v kvantni realnosti, tam pa sem videl tvojo ženo.
Nato pa sem postal tvoja žena. No, ne na čudaški način.
No, zdaj ko sem to povedal naglas, se mi zdi da res ni nujno.
Oprosti, da sem te motil.
Oprosti za veliko stvari.
To pomeni, da bi lahko bil en atom na mojem nohtu …
En majhen atomček bi lahko bil celo vesolje.
Hope?
So to sanje?
Misliš, da so bile tisto sanje, ali si res videl mojo mamo?
Nisem prepričan.
Ne smem biti tukaj! V hišnem priporu sem!
Ne bodo ugotovili, če sistem deluje.
Peljati me moraš domov. Vsak trenutek se bodo prikazali.
Umiri se. Tvoje varuške mislijo, da si še doma.
Scotty?
Opravljal bo tvojo rutino.
Devet ur v postelji, pet ur pred televizijo,
dve uri v kopalnici, karkoli pač tam počneš.
To sploh ni res. Kako sploh veš, kakšna je moja rutina?
Vohunita za mano? –Slediva vsem, ki ogrožajo varnost.
Ti si najhujši.
Žal mi je zaradi Nemčije. Kar prikazali so se.
Rekli so, da gre za državno varnost. Stot je potreboval …
Stot? –Nik Amerika. Stotnik. Stot.
Prijatelji ga tako kličemo.
Nisva prijatelja, bolj znanca. Poznam ga. Kakorkoli že …
Nisem si mislil, da me bodo ujeli.
Sploh nisi mislil.
Kako je Hank? –Še sva na begu. Hiše nimava, tudi svobode ne.
Kako misliš, da se počuti? –Oprosti, vem da sta jezna.
Ne iščem opravičila. Le tisto, kar ti je ostalo v glavi.
Tukaj živita?
Če potrebujeta denar ali kako pomoč, lahko …
Dobro sva.
Hej, Hank. Rad bi samo … –Nehaj nakladati.
Lahko začnemo? –Ja.
Medtem, ko si ti užival doma, sva midva gradila to.
Tunel do kvantne realnosti.
Pot k mami.
Misliva, da je še vedno tam, vendar ne veva kje. –Kaj?
Če ugotoviva kje je, me lahko tunel odnese k njej.
To sta zgradila, pa ne vesta, če je živa?
Temu pravimo hipoteza.
Sinoči sva ga prvič zagnala. Bil je preobremenjen, zato je ugasnil.
Ampak za trenutek sva odprla vrata v kvantno realnost.
In? –Čez pet minut si klical ti, in govoril o moji mami.
Meniva, da sta se zapletla, ko si vstopil v kvantno realnost.
Tega ne bi storil, Hank. Cenim te. –Kvantno zapletla.
Misliva, da ti je v glavi pustila nekakšno sporočilo.
Morda lokacijo.
Odpiranje tunela je sprožilo reakcijo.
Tvoja mama je v moji glavi pustila sporočilo? To je noro.
Ni, Scott.
Noro je brez najinega vedenja iti v Nemčijo in se boriti z Maščevalci.
Reci, da nisi lagal o obleki, ki si jo vzel.
Si jo res uničil? –Ja, prisežem.
Ne morem verjeti, da si res uničil moje življenjsko delo!
Kaj pa naj bi storil? –Sploh ne bi smel imeti obleke!
Oprosti, da sem jo vzel. Oprosti, da sem klical.
Ne spomnim se, da bi videl Janet. Želim si, da bi jo.
Le sanjal sem, da se z deklico igrata skrivalnice.
Kaj?
Sanjal sem, da se je z deklico igrala skrivalnice.
S Cassie to vedno počneva. Nima nikakršnega pomena.
Si sanjal o Cassie? –Ne.
Kje se je skrivala deklica? –Kaj? –Majhna deklica.
Se je skrivala v omari?
Bil je visok predalnik.
Hočeš reči v omari? –Se tako imenuje?
Kakšne barve je bila omara? –Rdeče.
Je bila poslikana s konji?
Vsakič sem se skrila tja.
Mislim, da nisi čisto dojela igre.
Živa je.
Vedel sem.
Vedel sem!
Dobiti morava tisti del. –V redu.
Prej ko usposobiva tunel, prej bova dobila sporočilo.
Ga ima Burch? –Ja. Greva. –Kakšen del?
Kdo je Burch? Kaj se dogaja?
Rabiva del, da se tunel ne bo več preobremenil.
Vzela sem ti oblačila. Morda bi se preoblekel.
Res rade volje bi vama pomagal, ampak, če me ne bo doma,
ko bodo prišli snet sledilno napravo, bom do smrti zaprt.
Ko zaženemo tunel, bomo dobili sporočilo. Do kosila boš doma.
Pohiteti moramo. Povezava ne bo dolgo trajala. –Dolguješ nama.
V redu. Lahko počakam notri? Nihče me ne sme videti zunaj.
Gremo.
Je vse v redu? –Je. –Takoj se vrnem.
Lahko vzamem? –Ne.
Susan! Dobrodošla pri Oui.
Sonny!
Oui v francoščini pomeni ja. Torej ja hrani "s polja na mizo",
in ja naravovarstvu.
Upam, da pomeni tudi ja na moje vprašanje. Imaš tisti del?
Susan, tvoj smisel za humor mi je bil vedno všeč.
Prosim, sedi. –Stala bom, hvala.
Kdo je ta tip? –Sonny Burch. Ukvarja se s trgovino na črno.
Dobavil je vse, kar sva rabila za tunel.
Lahko samo enega? –Ne.
Veš, imam posebnega prijatelja pri FBI.
Da je poseben pravim zato, ker mi pove stvari,
ki jih še ne vem.
Recimo, da nisi Susan.
Ime ti je Hope van Dyne.
Pa tudi tvoj skriti partner. Tvoj oče, Hank Pym.
To ni dobro, Hank. –Si pa brihten.
Kaj hočeš? –Odnosi se gradijo na zaupanju, Hope.
Hočem, da ima najin odnos trdne temelje.
Odnos?
Moj posel se je obrnil na glavo, Hope.
S. H. I. E. L. D. in Hydra več ne obstajata. Ampak Pym.
Hank Pym je ogromna priložnost.
Preidi na stvar.
Misliš, da ne vem, kaj gradita s tem?
Kvantna tehnologija.
Zdaj lahko pozabimo na nano- tehnologijo, umetno inteligenco …
Kvantna energija je prihodnost.
To je zlata jama. –Res? –Hočem zraven, Hope.
Zato sem si dovolil poiskati nekaj kupcev za vajin laboratorij.
Najmanjša ponudba je 1 milijarda dolarjev.
Res hvala, Sonny.
Z očetom se nimava časa ukvarjati s poslom.
Vzela bom del, kot sva se dogovorila.
Moji kupci se ne pustijo zavrniti.
Torej, ali poslujeva skupaj, ali pa sploh ne poslujeva.
Potem pa očitno ne.
Ti lahko greš, ampak tvoj denar ostane.
Reciva temu odškodnina za čustvene težave. –Poslušaj.
Za vse bi bilo lažje, če mi predaš del.
Odnesla boš le del mojega srca, pa še to se bo sčasoma zacelilo.
V redu.
Kaj pa zdaj? –Boš videl.
Rekla je, da nimata časa.
Vedeti hočem kaj. Če ne delata za nas, delata za druge. Poizvejte.
Hočem imena …
Ima krila?
Dajte jo.
Ne uničujte lestenca!
Ne streljajte!
V redu. Vzemi to in odidi.
Pojdi že!
Krila in izstrelki.
Ko si delal mojo obleko, to še ni bilo na voljo? –Je bilo.
Lepo je bilo poslovati s tabo. –Saj še nisva končala, Hope.
To ti zagotavljam!
Kaj je pa to?
Oče, vidiš to? –Hope, pridi ven!
Nekaj moram storiti. –Počakaj!
Ni še dokončana.
Ti si me to naučila, se spomniš? –Še si v formi.
To so bili lepi časi. Le kaj se je zgodilo. –Ni pravi čas.
Kam je izginil?
Ni ga. –Na mravljičnih kamerah ne vidim nikogar.
Poglejta …
Oče?
Daj mi to. Takoj!
Si v redu? –Ne. Ukradel je laboratorij.
Ne! –Pridita.
Kaj je bilo to? –Nimam pojma.
Moramo se pobrati in najti laboratorij.
Kam pa zdaj? Gremo k meni domov?
Tako ali tako moram biti tam. Woo me lahko obišče.
Zato pa ne gremo k tebi. –Kaj pa k vama domov?
Žal mi je.
No, en kraj mi pride na misel. –Ne.
Ne, ne, ne!
Ne.
Dr. Pym, kdo bi si mislil,
da se boste obrnili na naju, ko naju boste potrebovali?
Jaz ne. –Postrezite si.
Kakšno fino pecivo je to? Paziti moramo na stroške.
Kaj pa naj zajtrkujemo? –Jejte ovseno kašo.
Ovseno kašo … –Nesramen si. –Zakaj pa nesramen?
Ima okus po pesku.
Veš, zakaj? Ker je organska. –Ni organska. Pesek je.
To je najpomembnejši obrok. –Veš, lahko dodajaš stvari.
Polomiš si zobe. –Dodaj rjavi sladkor, malo cimeta …
Morda žličko medu. Karkoli hočeš. –Fantje, umirite se!
Zdaj imamo večje težave. Je to moja pisalna miza? –Ja.
Zakaj imam tako malo mizo? –Ni te bilo, ko smo si jih izbirali.
Kdor prej pride, prej melje. –Sem v hišnem priporu!
Ja. –Veste, to sploh ni pisalna miza.
To je odpadek. Našli ste jo med smetmi.
Kupil sem jo na boljšem sejmu. –Varčujete na moji mizi?
Fanta! –Hope, osredotočiti se moramo.
Treba je najti laboratorij.
Veste, slišal sem zgodbe o tem, kar se vam je zgodilo.
Neka nora, čudna mačka, ki hodi skozi stene.
Kot duh. –Kot Ježi-baba.
Čarovnica. Zgodbo govorijo otrokom, da jih prestrašijo.
Poznate Ježi-babo?
Najti moramo tistega, ki je ukradel laboratorij.
Takih ne najdeš sam. Oni najdejo tebe. –Kot Ježi-baba.
Dr. Pym, ste najpametnejši genij, ki jih poznam.
Ste na laboratorij namestili sledilno napravo?
Če niste, imamo tu veliko ugodnih rešitev.
Seveda sem, Luis. Onemogočili so jo.
Kdor je ukradel laboratorij je dobro vedel, kaj počne.
Izgledalo je tudi kot da so fazirali. –Kaj?
Kvantno faziranje. Ko stvar spreminja svoje agregatno stanje.
Potem sva mislila isto … –Laboratorij oddaja sevanje.
Predelajva kvantni spektometer, nato pa mu slediva.
To bi lahko delovalo, ampak nimava več opreme.
Kje lahko dobimo opremo?
Obstaja nekdo.
Bill Foster. –No, super, kdo je to?
Očetov sodelavec pri Shieldu. Pred leti sta se sprla.
Veliko se prepirate. –To bo potrata časa.
Tvegam že s tem, da sem tu. Ne bi vsaj poskusili?
Najti moramo laboratorij.
Ne zdi se mi pametno, da se kažemo v javnosti.
Pomiri se, nihče nas ne bo prepoznal. –Zaradi kap in očal?
To ni dobra krinka, Hank. Zgledamo, kot da smo bili na tekmi.
Delci v sistemu so v stabilnem faznem odnosu.
Če se sistem poruši,
se ta stabilnost spremeni v kaos.
Nepredvidljiv.
Nevaren, čudovit.
Če ga popolnoma izoliramo, bi se kvantni sistem razdelil v različna stanja,
vsak del pa bi se vezal na svoj del okolja.
Povedano z drugimi besedami, bi bil opazovani predmet
tako v fazi, kot izven nje.
V stiku z več vzporednimi realnostmi.
Ker govorim kot bitje iz te realnosti,
tukaj vidim veliko število utrujenih oči.
Za danes bo dovolj. Zaključili bomo.
Hvala za pozornost.
To je neverjetno. Povezan si z Janet.
Kvantna vezava med Posnerjevimi molekulami v tvojih možganih.
Razmišljal sem …
Ali vedno pred vse date besedo kvantno?
Doktor, najti moramo laboratorij.
Hope, rad bi ti pomagal, pa nimam opreme, ki jo rabiš.
Rekel sem, da bo to potrata časa. Gremo.
Ne teži, Hank. Ti bežiš pred FBI.
To pa, ker si se povečal na velikost, ki ustreza tvojemu egu.
Tisto v Nemčiji nisem bil jaz. Ta tepec je bil.
Res?
Tako povečanje je moralo biti naporno.
Spal sem tri dni skupaj. Ne predstavljate si.
Vem. Včasih sem bil Hankov partner v projektu Goljat.
Moj partner?
Edino napornejše od povečanja, je bilo Hankovo nakladanje.
Točno …
Ne bi vedel. Kako veliki ste bili?
Moj rekord je 6,5 m. –Ni slabo. –Pa ti?
Ne bi … –Res me zanima.
20 m visok. –Ogromen. –Ja, 20 m.
Če sta zaključila, moramo poskusiti najti laboratorij.
Pa se veliki Hank Pym še ni česa domislil?
Čudno.
Včasih si poznal vse odgovore. Zato sem tudi pustil projekt.
Bil si odpuščen. –Najboljša odločitev, ki sem jo sprejel.
Hank je bil grozen partner. Vročekrven, trmast, nepotrpežljiv.
Prej ali slej je vse odrinil stran. –Samo povprečneže.
Samo Janet ga je prenesla in ostala do konca.
Pazi na jezik, Bill. –Plačala je ceno, kajne?
Prasec!
Nismo prišli, da bi se vidva prepirala. Rešiti hočem mamo.
V kateri pisarni? –Sranje, Woo je tam.
Nekdo me je videl. –Če bi šlo zate, bi te iskali doma.
Si najstnik? –Iti moramo!
Morda vam uspe izdelati sledilnik,
če prilagodite difrakcijo na enem od regulatorjev.
Lahko bi delovalo. –Ne vem, kaj to pomeni. –Najlepša hvala.
Doktor, policija pravi, da so videli oba, Pyma in van Dynovo.
Ne vem, kaj naj vam rečem. S Hankom ne govoriva že 30 let.
Verjetno sem zadnji, ki bi ga hotel obiskati.
Dajte, no. Pričakujete … –Pomiri se. Zakaj pa to?
Preprosto. Sovraživa se.
Da sem grozen partner?
Foster v svoji skromni karieri ni imel niti ene dobre ideje.
Njegova ideja z difraktorji pa bi delovala? –No, vsaj ena.
No, ko sem nadgradil obleki, sem jima odstranil difraktorje.
Če bi imeli staro obleko, bi lahko našli laboratorij?
Nimamo je.
Kaj pa, če bi jo imeli? –Kako to misliš?
No … Življenje je smešno.
Mojbog. Nisi uničil obleke. –Kaj?
To je tvoje življenjsko delo. Nisem je mogel kar uničiti.
Preden sem se predal, sem jo skrčil in poslal Luisu.
Obleko si pošiljal po pošti?! –Pošta je zelo zanesljiva.
Zdaj imajo sledilne številke.
Kje je zdaj? –Na varnem. Bodi brez skrbi, Hank.
Pokala ni tukaj.
Kako ga ni tam? Kje pa je? –Povsod sem pogledal. Tu ga ni.
Stran od rože. –Po igri s Cassie, sem ga dal nazaj …
Razstava.
Nehaj!
Dobra novica je, da vem, kje se nahaja.
OSNOVNA ŠOLA BROOKEMONT
Ko se vrneš v šolo, bi morale stvari zgledati manjše.
Tu je vse ogromno.
Kaj se dogaja? –Novi regulator.
Hank, kaj se dogaja? Kako nedokončana je?
O, ne.
Zakaj se smeješ? Bi lahko samo … –Ja, ja.
Kaj je narobe? –Induktorji so pokvarjeni.
Samo malo …
Oprosti. –Že dobro.
No, tako.
Poskusi.
Oprosti.
Kaj?
Res super. –Ko bi te stotnik lahko zdaj videl.
Res smešno. Kaj bova zdaj?
Pokaži dovolilnico.
S tabo govorim.
Zmogel boš. Samo malo še.
Mala moja …
Pa greva.
Hej, poba. Kako je bilo v šoli?
Kar norčujta se. Lahko popravita obleko?
Kako je siten. –Bi malo sokca in sirove palčke?
Imaš zraven?
Poglejmo, če ima Foster prav.
To je laboratorij.
Gremo ponj. –Ja.
Zgleda prijetno.
Poglej, že drugič danes sodelujeva. –Zamisliš se, kajne?
Na kaj pa misliš? –Na Nemčijo.
Kaj misliš s tem? –Skupaj sva delala, trenirala,
pa tudi druge stvari.
Bi prišla, če bi te prosil? –Tega ne bova nikoli vedela.
Vem pa nekaj. –Kaj? –Če bi prišla, te ne bi nikoli ujeli.
Lahko nehaš sanjariti o moji hčerki in greš po laboratorij?
Ja, gospod. –Hvala.
Oddajata.
Kod si hodil tako dolgo? –Iskal sem ime za mravljo.
Lahko bi bila Ulysses S. Gr–Ant.
Ti je všeč? –Duhovito.
Ne dobivam signala. Nameščeni so elektronski motilci. Pazita nase.
Saj veš, da vedno … –Že dobro, samo obleka je.
Kako veš? –Poglej.
To je ta duh? –Le kaj počne?
Misliš, da zaradi te obleke hodi skozi stene?
Poberiva se, preden se zbudi. –Hope, glej. Laboratorij je tam.
Je to zgradba, ki jo iščeva, ali je morda katera druga?
Vzemi ga. Hitra morava biti.
Že grem.
Sranje …
Hope, Hank!
Vidva!
Mislim, da ne slišita.
Zdravo, jaz sem Ava. –Jaz pa Scott.
Torej ne rabiš obleke, da hodiš skozi stene?
Ne, obleka mi le pomaga kontrolirati sposobnost.
Omilila naj bi tudi bolečino.
Saj mi ne boš segla v prsi in mi zmečkala srca, kajne?
Duhovit si.
Poškodovala te bom, samo če bo treba, Scott.
Potrebujem to, kar imaš v glavi.
Zbudiva še njiju, da bomo opravili s tem.
Vstani! Dajmo!
Oče?
Ne dotikaj se ga. –No, no, Hope …
Glede na vse, sem z njim še nežna.
O čem pa govoriš? –Še ena žrtev Pymovega ega.
Bill.
Kaj si storil? –To ste storili vi, dr. Pym.
Z njo ste? Stari, mislil sem, da ste kul.
Kaj se dogaja? –Dvomim, da je Hank omenil mojega očeta.
Zakaj bi ga? –Elihas Starr.
Sodelovala sta pri Shieldu.
Kvantne raziskave.
Vse dokler se moj oče ni več strinjal z velikim Hankom Pymom.
Zaradi tebe so ga odpustili in mu vzeli vse zasluge za delo.
Moj oče je nato sam nadaljeval z raziskavami.
Hotel si je oprati ime, zato je veliko tvegal.
Ne!
Preveč.
Nekaj je šlo narobe.
Rekel nama je, naj zbeživa. –Elihas, kaj se dogaja?
Samo pojdita že! –Očka!
Videla sem, da je prestrašen.
Očka! –Ava, ne!
Nisem ga hotela pustiti samega.
Ne!
Ko sem se zbudila, sta bila starša mrtva.
Jaz nisem imela te sreče.
Temu pravijo molekularno neravnovesje.
Slabo ime.
Ne opiše tega, kar to zares pomeni.
Vsaka celica v mojem telesu se raztrga in znova zaceli.
Vsak dan, znova in znova.
Bil sem pri Shieldu, ko sem izvedel za kvantno napako.
Pozdravljena, Ava. Ime mi je Bill.
Bil sem očetov prijatelj.
Nekaj sem ti prinesel.
Že v redu. Poskusi znova.
Tako, ja.
Dr. Foster se je trudil, da sem bila varna.
Ostali pa so v moji sposobnosti videli priložnost.
Izdelali so mi obleko, da to lažje nadziram.
Izurili so me za tajno agentko.
Oborožili so me.
Za njih sem kradla, vohunila in ubijala.
V zameno za to bi me morali ozdraviti.
Lagali so.
Ko je Shield razpadel, sem sprejel Avo.
Zgradil sem komoro, da bi upočasnil razpad celic, ampak mi ni uspelo.
Nisem je znal pozdraviti.
Hotela te je ubiti, pa sem ji to preprečil.
Rekel sem, naj te opazuje. Ugotovila je, da gradiš tunel.
Povedala mi je o Langu.
Ko mi je povedala o Janetinem sporočilu v njegovi glavi, sem …
Za božjo voljo. –Moj je, oprostite.
Mi lahko poveste, kdo mi piše? –Cassie, 112.
Moja hči. Odpisati ji moram. –Niti v sanjah.
112 pomeni, da je nujno.
Ne moreš postavljati zahtev. Očitno ne vidiš celotne slike.
Zdaj hoče video pogovor. Nekaj je narobe. Naj se pogovoriva.
Cassie, si dobro? Kaj je tako nujno? –Ne najdem kopačk.
Kaj? –Jutri imam tekmo.
Hej, vem, da so tam. Se lahko s telefonom sprehodiš po hiši?
Zdaj ne morem. –Zakaj ne? –Ker sem zbolel.
Potem pa poglej kasneje in me pokliči nazaj. Hvala.
Adijo, oči. –Adijo, mala. –Okrevaj! –Okrevaj, kolega!
Žal mi je, pisalo je, da je nujno.
Ava, rad bi ti pomagal. –Ne potrebuje te. Že vem, kaj bom.
Kaj pa boš? –Z Janet.
Že 30 let črpa kvantno energijo.
Lahko izvlečem energijo,
nato pa z njo popravim Avino molekularno zgradbo. –Izvlečeš?
Tako je. –Si zmešan? Janet bi to raztrgalo!
Tega ne moreš vedeti. Zagnal bom tunel.
Če mi Lang ne bo povedal njene lokacije, ga predam FBI.
Kaj? –Ti boš ostal tukaj, če bom rabil tvojo pomoč.
Ne bom ti pomagal. –Delal boš, kar ti rečem.
Ubil boš Janet! –Raje skrbi zase, Hank.
Prekleto, Bill!
Oče? –Pomiri se, Hank. –Vrag me bo vzel …
Tablete. –Srce! Potrebuje tablete. Prosim, dr. Foster. V škatlici so.
Dajte, no! Lahko umre! –Pomagajte mu!
Zdrži, oče. Umiri se, dihaj.
Pomagajte. –V škatlici za bombone.
Ne!
Hvala.
Bill ji govori laži.
Elihas Starr je bil izdajalec. Ukradel je moje načrte.
Zdaj pa spusti. Drži na mestu. Ne, matica je na drugi strani.
Pritrdita, nato pa jo malo spustita.
Super. –Delovalo bo.
Foster bi skoraj uničil ves sistem.
Popravila bova releje, ti pa uredi nastavitve.
V redu bo.
To je to.
Imela sem ogromno časa za pripravo, pa se počutim nepripravljena.
Na subatomsko velikost se ne moreš pripraviti.
Stopi ti razum.
Mislila sem na snidenje z mamo.
Kaj, če je čisto drugačna? –Ja, kot George Washington.
Resno mislim, Scott. –Ali pa George Jefferson.
Kaj, če je pozabila name?
Ko sem bil v zaporu, sem preživel le zaradi Cassie.
Tam bi lahko bil 100 let, pa je ne bi pozabil.
Tvoja mama komaj čaka, da te spet vidi.
Hvala.
Hej, imamo problem.
Pozabil si na varnostne luči na zadnjem delu zgradbe.
Ne. –So v povpraševanju. Karapetyan jih je zahteval.
Ja, naporno je bilo.
Pridem jutri, da uredimo. –Ne, ne, ne.
Zjutraj je že sestanek. Takoj moraš to urediti.
Z veseljem bi, pa ne morem. –Veš, kaj? Pridem jaz k tebi.
Načrti so na prenosniku, lahko jih popraviš tam.
Povej, kje si. –Zapleteno je.
Kako to misliš?
In, kot lahko vidite, je to najnaprednejši sistem.
Varovanje prihodnosti, na voljo danes. –Super.
Vadita še.
Grem k Scottyju, da popraviva načrt.
Hitro bom nazaj.
Upam, da sta dala oprati kombi.
Še podvozje. –Zapravljal si za pranje podvozja?
Rekel si, naj bo lep. –To je nateg. Smo v Kaliforniji, ne v Minnesoti.
Prav ima.
Pranje podvozja je namenjeno čiščenju soli s podvozja.
Sol po cesti posipajo po državah, kjer sneži.
Kdo ste vi, in zakaj toliko veste o pranju avtov?
Ime mi je Sonny Burch. Vedno se pozanimam, Luis.
Lahko povem tudi, da sem od prijatelja iz FBI izvedel,
da si že dolgo prijatelj Scotta Langa,
ki je znan po tem, da se druži s Hankom Pymom.
Ugotovil sem tudi, da Pym s sabo nosi laboratorij, poln igračk.
Povedal mi boš, kje se nahajajo.
Žal vam moram povedati, da ne vem, o čem govorite.
Čutim, da se upiraš, Luis.
Zelo nevarnim ljudem sem zagotovil rezultate.
Predstavil ti bom svojega prijatelja, Uzmana.
No, Uzman je mojster
v pridobivanju informacij iz upornikov, kot si ti.
S psihoaktivnimi sredstvi.
Je to serum resnice? –Serum resnice ne obstaja.
To so si izmislili na televiziji? –Kaj pa je?
Je mešanica, ki jo izboljšuje še iz časov, ko je delal pri SIS.
Postaneš odziven in naklonjen. –No, to je serum resnice.
Ne, ni. –Brez zamere, ampak meni tako zveni.
Ne, da? –Ni serum resnice. –V redu, verjamem vam.
Ni serum resnice.
Če hodi kot raca, se oglaša kot raca …
To je serum resnice.
Imam veliko alergij, zato raje premislite.
Dobiti morava laboratorij.
Kaj pa je? –Komora in obleka še komajda pomagata.
Koliko časa še imam?
Morda nekaj tednov.
Prisilila jih bova, da vrnejo laboratorij.
Kako? –Lang ima hčerko, kajne?
Ne misliš resno. Ava!
Spregledam marsikatero dejanje, tega pa ne bom.
Kdo se bo spremenil v zrak? Ti ali jaz? Jaz!
Obljubil si mi, da me lahko ozdraviš.
Vem, in te tudi bom, ampak ne na tak način.
Če se deklice samo dotakneš bom šel in ti ne bom pomagal.
Prav.
Poznam drugo pot.
Prav imaš. To ni serum resnice. Nič ne čutim.
To je laž. Čutim nekaj. To je serum resnice.
To ne obstaja. –No, v redu.
V redu.
Zadevo ti bom olajšal, Luis.
V redu. –Kje je Scott Lang?
No, to je zapleteno. Ko sem spoznal Scottyja, je bil na dnu.
Pa s tem ne mislim le zapora.
Ločil se je, jaz pa: Stari, v luknji te je pustila?
Rekel je: Ja. Mislil sem, da bova večno skupaj, zdaj pa sem sam.
Jaz pa: Veš kaj, stari, boš že našel novo punco.
Jaz sem Luis.
Rekel je: Jaz sem Scotty, od zdaj sva najboljša prijatelja.
Čakaj malo. Rad imam dobro zgodbo, ampak to nima zveze z vprašanjem.
Še pride. –Vanj dajte žeton, pa vam bo igral pesmi.
Je kot človeški jukebox.
Moja babi je imela jukebox v restavraciji. Igral je Morrissey.
Če se je kdo pritoževal, je preprosto rekla:
Poba, pravimo mu Moz. –Potem pa adios!
Veš, povezale so nas njegove melanholične balade.
Lang. –Ja, ja, ja.
No, Scotty gre iz zapora in začne delati za Hanka.
Takrat je spoznal Hope. Hope pa: Nič nočem imeti s tabo.
Poglej mojo pričesko. Samo za posle mi gre.
Potem je Scotty rekel:
Veš, imam zlomljeno srce, ne bom več našel ljubezni,
ampak tebe pa bi rad poljubil!
Če malo prevrtimo naprej, sta si pa postala všeč.
Potem pa je Scotty rekel: Ne bi ti smel tega reči,
ampak uničit grem letališče s Stotnikom Ameriko.
Ona pa: Ne morem verjeti, da si kar pobegnil. Adijo, butec.
Scotty je v hišnem priporu.
Ne prizna, ampak misli tako:
Hotel sem Hope za novo partnerko, pa sem zajebal.
Usoda ju je združila, Hope pa je govorila tako:
Ne morem mu zaupati, spet bo zafrknil in pobegnil.
Moje srce pa tako:
Malina predstavlja rdeče številke. Smo nekaj dni pred bankrotom.
Bankrot? –Nekaj dni?
Prekleti serum resnice. Le ščitil sem vaju, prisežem.
Hotel sem biti dober šef. Na dnu smo. Karapetyan nas reši.
Če se ne prikažemo, smo končali. –Grozen šef. –Stari, pojma nimaš.
Prevzemam krivdo. –Dovolj!
Še zadnjič bom vprašal. Kje je Scott Lang?
To ti hočem povedati. Čustveno je v zosu.
To je čustveno. Kaj pa dobesedno?
V gozdu. –V gozdu?
Ježi-baba! –Kako misliš, v gozdu?
Gozd Muir. Drugi izvoz z avtoceste Panoramic.
Za božjo voljo.
Ježi-baba je prišla, ko otroka spala sta …
Sranje!
Če ta pokveka pride do Pymove tehnologije, je ne bomo dobili.
Kaj bomo zdaj?
Lažje je krasti FBI, kot bavbavu.
Zdravo. Bi rad napredoval?
Izvedel sem, kje so Pym, van Dynova in Lang.
Morali boste ukrepati zdaj, saj jih kasneje ne bo več.
Ko jih dobite, mi boš dal laboratorij. –Razumem.
Dobre novice. FBI si bo namesto nas umazal roke.
Kaj pa gledaš? Menjaj gume. –Takoj.
Bi lahko potrkal? –Oprostite, ampak dobil sem namig.
Rad imam namige.
Sistem deluje. –Aktiviram induktorje.
Polna moč.
Ko se tunel odpre, povej vse, kar bi lahko bilo del sporočila.
Seveda.
No, pa dajmo.
Uspelo nama je.
Imaš kaj?
Nič.
Počakaj malo, ker se lahko …
Ne.
Ne, ne, ne!
Kaj pa je? –Ugaša se. Mogoče vektorji niso pravi.
Pregledala sva jih milijonkrat. V redu so.
Kaj pa bi lahko bilo? –Ne vem.
Scott, kaj počneš? –Pojdi stran. –Ne moreš kar …
Ne vem, koliko časa imam. Popraviti moram algoritem.
Verjemita, po 30 letih tukaj, sem veliko premišljevala o tem.
Janet? –Hej, dragi.
Ljubica. –Mama?
To ni snidenje, kot sem si zamislila. Vse je na hitro.
Odlično sta opravila.
Potrebujeta le še majhno pomoč.
Kako je to mogoče, Janet?
V glavi mu nisi pustila sporočila, ampak anteno.
Pametna punčka. Ponosna sem nate.
Draga, povej kje si. Kako naj te najdeva?
To bi bilo preveč kompleksno. Zato sem morala govoriti s tabo.
Slediti moraš mojemu glasu. –Seveda!
Kot bi sledil klicu.
Tvojemu signalu sledim skozi subatomske frekvence.
Med točkama 2 in 9.
Jaz bi zožila med 4 in 6. –Preozko. Morda te zgrešimo.
Spet se pričkava.
V redu, potem pa reciva med 3 in 7.
Po 30 letih sva se prvič sprla, pa je že mimo. Kar tako.
Terna! –Ohrani vir. –To si ti.
Imamo te!
Najdita me na točno teh koordinatah.
V pustinji, nad kvantno praznino.
Nevarno je. Posebej za razum, zato bodi izjemno previdna.
Prostor in čas tukaj delujeta drugače.
Imaš dve uri.
Ko se verjetnostna polja prestavijo, čakaš desetletje,
da so spet v tem položaju.
Našli te bomo.
Vem, ljubica.
Ne, nič. Niti sledu o Janet.
Super.
Kako smo prišli sem?
Najprej boš videla luči, vse skupaj bo odštekano.
Nato, bo vse črno in tiho. Čista tišina.
V redu bom.
Samo pravim, ker sem že bil spodaj. –Ja, si že povedal.
Oprostita, javiti se moram. Hej, stari, prihajaš?
Ne, jaz ne. Duh pa.
Tudi FBI ve, kje ste.
Kaj? –Oprosti. Dali so mi serum resnice.
Kar naenkrat sem začel govoriti iskreno.
Res sovražim način, kako napolniš pomivalca. Sovražim!
No, iti moraš domov, ker bodo te iskali tam.
Samo mimogrede. Kdo naloži krožnike zgoraj? Ne spadajo tja!
Počutim se kot kreten. Jezna bosta, ampak iti moramo.
Kaj? –Duh ve, kje smo, prav tako FBI.
Kako? –Luisu sem povedal, kje smo. –Kaj si?
Hotel je priti sem, da popraviva načrte.
Mojbog!
Ta posel morava dobiti, drugače izgubiva podjetje.
Bivši zaporniki težko najdemo delo. –Sranje, Scott!
90 sekund do zaprtja odprtin. –Depolarizirati moraš induktorje.
Vem. –Žal mi je. FBI me bo iskal doma, zato moram iti.
Mi posodita obleko?
Aktiviram žiroskopske stabilizatorje.
Izposodil si bom obleko. Vrnil se bom. Povejta, kje bosta.
Ne hodi. –Kaj?
Po obleko prideva, ko najdeva mojo mamo.
Hope … –Scott, pojdi že.
Scott? –Oči? –Mi smo, kolega.
Prišli smo po kopačke. –Gotovo počiva.
Ljubica, pojdi gor in poglej pod posteljo.
Oči, si zgoraj?
Oči?
Kaj za … –Zadnje dni pa je res kot pravi prašič.
Oči?
Preiščite vse! –Spet?
Brez sramu ste! –Sledilnik kaže, da je v kopalnici.
Ne verjamem.
Cassie, pusti ga mimo. –Ampak očku je slabo.
Bom sam pogledal. –Pravi, da noče, da bi še kdo zbolel.
Tvegal bom. –Veliko je bruhal.
Mladenka, sem zvezni agent. Videl sem hujše stvari kot bruhanje.
Zelo veliko je bruhal? –Ja. –Vseeno. Umakni se.
Ne!
Woo, kaj pa ti tukaj?
Oprosti, res sem zbolel. –Sem vam rekla.
Oprostita, včasih pač moraš spraviti iz sebe.
Žal.
Vžgal bom kombi, ti pa vzemi laboratorij.
Stojta! Obkoljena sta!
Hank Pym, Hope van Dyne, oba sta aretirana.
To je nadlegovanje. –Ne, dejansko ni.
Ali FBI vse tako nadleguje?
Sledilnik potrjuje zgodbo? –Ja, seveda.
Prekleto. Očitno me je nekdo opetnajstil.
Imamo ju! Pym in van Dynova sta pridržana.
Res? To!
Oprosti, Scott. Tvoja prijatelja sta. To ni bilo lepo.
Rabil sem to.
Kasneje se vrnem, da uradno končava pripor.
Oprosti, za mojo napako. Zelo dobro ti gre!
Kaj je? –Nekdo je poškodovan, Pymov laboratorij pa je izginil.
Hvala, da si lagala zame. –Že v redu.
Kako dolgo si spet Ant–Man?
Ne dolgo. Kar zgodilo se je.
Oprosti, da sem ti lagal, in da sem vse postavil na kocko.
Je že v redu, očka. –Ne, pa ni.
Delam neumnosti, plačajo pa ljudje, ki jih imam rad.
Predvsem ti. –Pomagati ljudem sploh ni neumnost.
Vedno zamočim.
Morda pa potrebuješ koga, ki bi ti kril hrbet.
Partnerja.
Rekla je, da je to zadnje, kar si želi.
Kdo? –Hope.
Koga si mislila? –Sebe. –Ti bi pomagala? –Ne smej se.
Bila bi odličen partner. –Joj, mala.
Bila bi super, ampak, če bi ti dovolil,
bi bil res slab oče.
Prav. Potem pa naj bo Hope. Pametna je.
Spominja me nate. –Ji boš pomagal?
Moral bi.
Ko bi le lahko. Ampak ne znam tako, da ne bi trpela še ti.
Zmogel boš. Ti zmoreš vse.
Si najboljša babica na svetu.
Agent Woo pride čez eno uro. –Uro? Nimava toliko časa.
Imata nujnejše opravke?
To je moja hči.
Kakšen je načrt? –Da skrčiva to steno.
Zgleda nosilna. Strop se lahko poruši.
Potem beživa kot norca. –No, tukaj mora biti 15–20 agentov.
V celi zgradbi vsaj še petkrat toliko.
Vsi do zob oboroženi. –Ja, možnosti niso dobre.
Kakšna boljša ideja? –Ne.
Ne bom obupala nad mamo. –Zelo ponosna bi bila nate.
V redu.
Ena …
Dva …
Scott? –Zakaj stojita? Najti moramo laboratorij.
Pa jaz? Popolno.
Oblecita se. Časa ni veliko.
Pa zdaj? –Sprašuješ mene?
Pridita.
Hej. –Hej.
Oprostita. Bomo počasi odšli,
ali bosta strmela eden v drugega, dokler ne začnejo streljati na nas?
Gremo.
Hej, Burch. Zunaj sta. –Sem že na poti.
Ni njene obleke in njunega kombija. –Kako se je to zgodilo?
Kaj, za vraga?
Hvala. –Ni za kaj.
Kako bomo našli laboratorij?
Ko smo ga nazadnje izgubili, sem namestil nov sledilnik. Drugačen.
To bo šlo.
Bo šlo ali ne? –No, lahko začneva s črpanjem energije.
Poslušaj, Ava. Vse to je lahko zelo nevarno.
Morda bi morala … –Kaj? Čakati?
Čez nekaj dni bom mrtva. To bova storila takoj, Bill.
Energijske vrednosti kažejo, da tunela še nista uporabila.
Kmalu se bodo menjala tudi polja, zato lahko mamo izgubiva.
Imamo veliko dela.
Moj dedi je pravil, da če nočeš česa pozabiti, si naredi seznam.
Naredimo ga.
1. Priti moramo v laboratorij.
2. Spravimo ven Fosterja in Duha.
3. Boriva se z Duhom.
Dajmo to raje pod točko 2A.
No, recimo 2A. Borba z Duhom, 2A.
Laboratorij mora biti velik, ko se vrneš, če ne smo opleli.
Začnem znova? No, pa bom. Scott, jaz se bom skrčil.
Možnost imamo samo, če bosta vidva velika,
da skupaj ščitita tunel.
Naj storim to, Hope.
Naj grem po njo.
Prav ima.
Kaj zdaj?
Se ne spomnite tega priljubljenega oglasa?
Kaj zdaj?
Naročil sem mu, naj nam sledi. Rabili bomo pomoč.
Sem na mestu. Mravlje so na poti v zgradbo.
Razumem. –Oči na peclje, Scotty.
Bi PEZ bombon? –Ne.
Cassie mi je to dala za rojstni dan. Všeč mi je obleka.
Hvala, stari. –Tudi jaz bi jo imel.
Vzel bi tudi obleko, ki ima minimalno moč, veš?
Celo tako, brez moči.
Kaj je narobe? –Ne vem.
Oni so. –Niso daleč.
V redu, Hank. Hank?
Oče, kaj se dogaja?
Za Fosterja sem poskrbel. Zdaj se bom oblekel.
Hotel sem pomagati Avi. Čaka jo smrt ali še kaj hujšega.
Boji se.
Ko se vrnem, ti bom pomagal najti zdravilo.
Skupaj bova gotovo kaj našla.
Srečno, Hank. –Hvala, Bill.
Zdaj pa se umakni.
Preostali čas: 15 minut.
Hank je notri, Scott. Se je že prikazala?
Ne še.
Odpokliči mravlje, Scott.
Sranje.
Kakšno je stanje? Imam resen problem z Duhom.
Pripravljen na odhod.
Če se ne vrnem … –Ne govori tega.
Ne morem izgubiti še tebe. –Rad te imam, Hope.
Družba, tukaj mi bolj slabo kaže.
Zdaj.
Preusmerjanje pozornosti.
Na Spletni univerzi za Čarovnijo te najprej naučijo tega.
Ne!
Delovalo je. Imamo ga, Scotty.
Dobimo se na dogovorjenem mestu. –Ja, sem že na poti.
O, ne.
Spet ta tip? –Kateri?
Sem rekel, da posel še ni zaključen.
Sprememba načrta.
Drži se.
Dobite laboratorij. Na vsak način.
Primi se.
Imajo umazano podvozje. –Še večje težave imajo.
Hope, kaj počneš? Voziš stran od kraja srečanja.
Počakaj. Peljem jih na lep izlet.
Kaj za …
Mojbog! Umrla bova! Umrla bova!
Signal izgubljen.
Kaj za vraga počnejo?
Iščem signal.
Scott, nikoli nisi rekel, da je tu tako lepo.
Iščem signal.
No, hitro.
Dajte že.
Signal vzpostavljen.
Motoristi, v akcijo.
Primi volan. –Kaj? Čakaj …
60-ta so bila zabavna, ampak se mi maščuje.
Pazi malo. –Ne teži, že dve leti nisem vozil.
PEZ figura vas je!
Tukaj je!
To ni dobro.
Ne!
Tam je! Vzemite laboratorij!
Je zahodno, na cesti Fremont.
Počakaj, Hope!
Kaj pa jaz?
Pa te imava, Ava.
Ne že spet.
Prekleta obleka.
To!
Gremo že!
Burch ima laboratorij.
Za njim grem.
Ne, ne …
Nedokončana. Drek.
Scott, kje si? Jaz sledim Burchu.
Prihajam!
Zmanjkuje nam časa!
Pozor: Bližate se kvantni praznini.
Prihajam, draga.
Za laboratorij potrebujemo daljinca, kajne?
Ne moremo ga povečati brez daljinca. Hitro ga prinesi.
Kombi je uničen. –Uporabi okroglo škatlo z avtomobili.
Kaj?
Obožujem vas, dr. Pym.
Nimamo daljinca. Preglejte kombi.
Superca!
Peljem po ulici Pacific. Burchevi možje me lovijo.
Sem na poti. –Jaz pa bom vzel laboratorij.
Hej.
To je noro!
Lepo!
Pridi, podlasica.
Ne bo ti uspelo.
Zgleda, da ti je.
Daj, no.
Je kdo videl moškega, ki je nosil zgradbo?
Kdaj je sploh lahko kupil vozovnico?
Daj, no! Vsaj enkrat delaj!
To!
Rabim pomoč.
To!
Žal mi je …
Bi kdo … Dajte, no. To ni kul. Morilci ste.
Ja, to!
Klical te bom Ant-onio Banderas, ker si hud!
To!
Ne, ne!
Ant-onio!
Naši prijatelji, kiti, pridejo sem iz San Francisca,
da se tukaj sprostijo.
Poslušaj, Uzman.
Čez tri ure se dobiva na obali.
Komaj smo izpluli, pa že imamo družbo.
Vidite to?
Tam je eden.
Kaj za …
Hej, oprostite.
Že v redu.
Vem, da nisem kit. Samo trenutek.
To ni tvoje. –Ne!
Sramotiš se.
Daj, no, izpusti ga.
Hvala.
Zdaj pa grem.
Stopi ti razum. –Sporočilo v tvoji glavi.
Sanjal sem. –Očka, kje je mami?
Vedno sem se skrila tam. –Ljubim te, Hank.
Očka?
Oče? Kaj se dogaja? Zakaj nisi našel mame?
Zgledaš izgubljeno, Hank. Si v redu?
Še imaš vse odgovore, Hank?
Jaz sem.
Oprosti.
Tako dolgo je trajalo.
Ne.
Ne, zdaj si tukaj.
Greva domov.
Mislil sem, da umiram. Potem pa si se me dotaknila. Kako to narediš?
Nisem več ista, kot sem bila pred 30 leti.
Ta kraj te spremeni.
Prilagajanje je del tega, ostalo pa je evolucija.
Koordinate niso najdene.
Ne dvigajte se.
Povedati ti moram, s čem se ukvarjamo zgoraj.
Imam laboratorij!
Umaknite se. Umaknite se že!
Pojdite stran.
Gremo.
Nihče zares ne ve, kaj je ta stvar.
Visoka je okoli 24–25 metrov.
Umaknite se!
Imam laboratorij.
Zrak je težek. –Prevelik je!
Zadremal bom. Le za pet minut.
To je vse, kar rabim. Pet minut.
Spravi laboratorij na varno. Scottu bo zmanjkalo zraka. –V redu.
Stran!
Počakaj!
Laboratorij v polni velikosti.
Uspelo jim je! –Pripravljeni na dvig.
Greva k hčerki.
Scott, zbudi se!
Kje si zdaj, Scott?
Imam te.
Hej. –Hej.
Hej, Scotty, Hope. Javita se.
Vaju je zgradba zmečkala?
Kje je daljinec, Luis? –Najbrž je notri.
Nimam ga. –Najbrž se tukaj posloviva. Adios.
Ne!
Hvala vama.
Ava!
Pripravljena na energijo. –Prosim, nehaj. Ljudje so ranjeni.
Vse boli. Sploh mi ne govori o bolečini.
Kaj, če ima Hank prav, in ta proces ubije Janet?
Skrbi te zanjo? –Pravim, da je odlična znanstvenica.
Pomagala mi bo. –In to takoj!
Če umre, pač umre.
Ne smeva na tak način. Gotovo je kakšna druga pot.
To je prava pot.
Začela je s postopkom. Ubila bo mojo mamo!
Ne!
Si dobro?
Mama?
Mojbog!
Našla sva te.
Pogrešala sem te. –Tudi jaz tebe, ljubica.
Že v redu. Zdaj sem tukaj. Imava čas.
Nič več nujnih poslovnih potovanj, v redu? –Obljubim.
Dobro. Ne skrbi zame. V redu bom. –Oče.
Scott. –Ga. van Dyne.
Lepo vas je … No, saj sva se že spoznala.
Ja, res.
Počakaj.
Čutim tvojo bolečino.
Boli. Neprestano boli.
Žal mi je.
Lahko ti pomagam.
Si vedel, da zmore to?
Je že v redu.
Policija prihaja!
Policija prihaja. Čisto vsi policaji.
Oditi moram. –Vsi moramo.
Pa onadva?
Roke v zrak! –Ne, v službo morava.
Ti tipi so streljali ljudi,
pa sva jih prijela za vas. Zahvala ni potrebna.
Preprodajamo ukradeno tehnologijo.
Ubili smo mnogo ljudi. –On pa je naš vodja.
Ja, res sem. V moji restavraciji
pa kršimo veliko zdravstvenih predpisov.
Nekatere stvari bi vas presenetile.
Pa je res serum resnice.
Hitro moramo od tod.
Imam idejo.
Veliki osebek viden na križišču Broadway in Laguna.
Vse enote, tja.
Gremo!
Tam je.
Konec je, Scotty. Žal, dobili smo te.
To je konec. Ne moreš se skriti.
Na hitro opraviva. V redu je. Izgubil si.
Prekleto, Scotty, pomanjšaj se!
Čarovnija.
Prekleto. Takoj greva k Langu.
Odlično opravljeno, ljubica.
Gremo!
Pusti me tu. –Uspelo nama bo.
Sam si rekel, da sem ranila ljudi.
Ti jih nisi, zato prosim, pojdi!
Uspelo nama bo.
Bill … –Ne bom te zapustil.
Hej, fanta. Sta dve leti že mimo?
Kako je zunaj? Ljudje še plešejo?
Se hrana še prodaja iz tovornjakov?
Tokrat si ušel, ampak še se bova srečala.
Kje?
Kje se vidiva?
Govorim na splošno …
Ko boš naredil kaj slabega, bom tam, da te ujamem.
Opazoval me boš.
Mislil sem, da me kam vabiš. –Zakaj bi te kam povabil?
Tudi jaz sem se spraševal.
Zabava, večerja? Kaj takega? –Ne vem, mislil sem, da imaš načrt.
Hotel sem reči, da te bom še aretiral. –To bi bilo čudno.
Uživaj, Jimmy. –Bom. Bi šel na večerjo?
Prost sem … Pridi, greva.
Si pripravljena? –Sem!
Hej. –Zdravo.
Ja, to smo mi. Kako lahko pomagamo?
Varnost X–Con. G. Karapetyan?
Ste videli?
Ja, v čast nam bo poslovati z vami.
Se vidimo v četrtek ob 9.00h. V redu.
To!
Tako se posluje!
To je kul.
Cassie, kaj bi rada počela, ko boš odrasla?
Ljudem hočem pomagati, tako kot moj očka.
Res?
Hotela sem biti njegova partnerica, pa je izbral tebe.
Kaj res?
Očka!
Samo malo.
Pojdi stran!
Scott, nehaj.
Ogabno. Sovražim ta prah z veščinih kril.
Stran!
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
Prevedel: Prnaver
Tehnična Obdelava: WWW.BLiNK.si
POZOR! NI ŠE KONEC FILMA!
Igrali so
ANT–MAN IN OSA
Včasih sem bil spoštovan znanstvenik. Moje ime je bilo znano.
Zdaj imam to. –No, hotel si manjši kvantni tunel.
Ta je … manjši.
Oprostita.
Ima svoj čar.
Kontrole delujejo.
Zbiralna enota začne delovati, ko jo odpreš.
Samodejno zbira zdravilne kvantne delce.
Izogibaj se počasnikovih teritorijev.
So srčkani, ampak te bodo pojedli.
Naj te ne posrka v časovni vrtinec, ker te ne bomo mogli rešiti.
V redu.
Subatomska velikost čez pet …
Štiri.
Tri.
Dva.
Ena.
Scott, testiram mikrofon.
Test mikrofona. Ena, dva. Ena, dva.
Kako se imate nocoj v kvantni realnosti?
Slišimo te. –Samo prepričati sem se želel.
V redu.
Zdravilni delci za našo novo prijateljico so nabrani.
Super.
Vračamo te čez pet, štiri, tri …
Halo?
Zelo smešno.
Hank, ne zafrkavaj se. Tudi meni si to prepovedal.
Hank?
Hope?
Janet?
Hej, družba?
Zdaj pa se ne šalite več. Pripeljite me nazaj.
Hej!